שניידרמן, אמנון
בן מלכה ודוד. נולד בשנת 1917 בתל אביב למשפחה ציונית וחונך על ערכי העבודה. הוא סיים את לימודיו היסודיים בבית הספר של שכונת בורוכוב, שאביו היה ממייסדיה ומשם עבר למוד בבית הספר החקלאי בבן שמן. לאחר מכן חזר לתל-אביב, התחיל ללמוד מסגרות וכעבור זמן עבר לקבוצת גבת במסגרת הכשרה. הוא הצטרף לגרעין של בני נהלל וגרעין "במשעול" שהתארגנו בקבוצת שימרון ועמם עלה לקיבוץ חניתה. היה צעיר ורגיש, צמחוני מתוך עקרן ואוהב טבע. גם ניחן בדמיון עשיר ובחוש לאמנות ולשירה, ועניין מיוחד גילה בשירת יהודי ספרד בימי הביניים. תקופה ארוכה עסק ברעיית צאן, הכיר כל ערוץ וכל פינה נסתרת בנוף חניתה, כל צמח בר בשמו וכל ציפור לפי צליל קולה. כרועה צאן קשר קשרים עם ערביי הסביבה ובגבול לבנון, בא בביתם, דיבר בשפתם, שתה עמם קפה ואכל ממאכליהם. גם שירת כנוטר במקום והיה מפעילי הביטחון בקבוצה ביום ו' באייר תש"ג (11.5.1943) נתקיימה בכפר ביאליק פעולה מטעם ה"הגנה" במסווה של הרצאה ובה ניתנו לחברים הדרכה בענייני בטחון והתגוננות. לאחר סיום הפעולה, שבו חברי חניתה שהשתתפו בו, למשקם. בצומת עכו-צפת אירעה תאונת דרכים ובה קיפח אמנון את חייו. הוא הובא למנוחת עולמים בבית העלמין בחניתה. הניח אב, שני אחים ושתי אחיות. שמו הונצח בספר הנופלים לבני גבעתיים.